Rymden, den sista utposten.
Det här är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess femårsuppdrag: att utforska nya märkliga världar,
att söka efter nytt liv och nya civilisationer,
att djärvt färdas dit ingen har färdats förut.
TERRATIN-INCIDENTEN
Kaptenens loggbok, stjärndatum 5577,3.
Vi närmar oss resterna av den utbrända supernovan Arachna.
En beställd uppdateringsgranskning börjar
med mätningar av strålning och volymexpansion.
Arachna går in i sin cykel av starkast strålningsutsändning.
Uhura, informera stjärnbas 23
att vi har anlänt till gasmolnet och påbörjar kartläggningen.
Kapten, jag får störningar på subrymdens övre register.
Jag känner inte igen signalen.
-Källa? -Stjärnan Cepheus.
Från dess enda satellit.
Det området har aldrig producerat radioutsändningar förut.
Spela upp det.
Signalerna verkar slumpmässiga.
Kanske vissa är såna vi inte kan uppfatta.
Det kan vara en naturlig radiokälla
-som fått energi från -Rättelse.
Ett isolerat ordmönster upptäckt.
Om man accepterar mellansatellitlig kod som ännu fungerande.
Mellansatellitlig?
Sånt har inte använts på tvåhundra år.
Kodordet är T-E-R-R-A-T-I-N.
Det har slutat nu, sir.
Inget svar alls på vår signal.
Datorerna visar ingen direkt information om ordet "terratin".
Var ordet helt slumpmässigt, mr Spock?
Nej, sir.
Det upprepades två gånger i sändningen.
-Mr Sulu, sätt kurs mot Cepheus. -Ja, sir.
Menar du att du ska överge kartläggningsuppdraget
för att kolla en meningslös signal?
Meningslös för tillfället, Bones. Men den skickades två gånger.
Oddsen för att det ska ske i en helt slumpmässig sändning
är för höga för att ignorera.
Det är kanske nån intelligent varelse som försöker kontakta oss.
Mr Spock, fortsätt söka på ordet "terratin".
Ja, sir.
Jag anser att det är slöseri med tid.
De enda data som finns är från en tidig undersökning.
Planeten är listad som klass M, smält kärna,
manteln och skorpan helt kristallisk.
Men det står inget i datorbanken om yt-utbrott.
Det är troligen det som är radiokällan,
kristalliska rester av nylig vulkanisk aktivitet.
-Gå in i elliptisk omloppsbana. -Ja, sir. Vi går in nu.
Jag registrerar en störning.
Som om en impuls precis gick igenom skeppet.
-Typ och källa? -Oidentifierad.
Den är väldigt svag och diffus.
Kapten, jag föreslår en fördröjning av banan
tills ursprung och funktion kan analyseras.
Bryggan rapporterar.
Alla instrument funkar, skeppstillståndet normalt,
alla area-statusljus lyser grönt.
Sensorerna upptäcker inget onormalt, sir.
Bryggan till maskin.
Hur är det med motorerna?
De spinner som glada katter.
Bryggan till sjukan.
Bones, vi har precis spelat in en oidentifierad impuls.
-Nån effekt på känsliga labb-djur? -Nej, Jim.
Spindelvävs-mössen visar inga tecken på chock.
Vår aura-fisk är lika ljus som alltid.
Den här arten förlorar all färg vid minsta miljöförändring.
Då så.
Dina underliga vågor verkar vara ofarliga.
Gör analysen medan vi fortsätter in i omloppsbana.
Påbörja sensor-sökningen, Arex.
Sensorer visar kristallisk yta starkt bruten av lavaflöden.
Aska och rök svävande i syre-kväve...
Mina ögon!
-Är nån skadad? -Nej, sir.
-Nej, sir.
-Kapten Arex? -Inga skador, sir.
Alla skeppsutrymmen, lämna skaderapporter.
Alla instrument funkar fint. Vi behåller omloppsbana.
Men helt på impulskraft, sir.
Vågbombardemanget dämpat, men fortsätter.
Skyddssköldar hjälper inte.
Inga skador rapporterade, Jim.
-Vad hände? -Vi vet inte än.
Maskinrummet. Inga skador, kapten,
men många problem med motorerna.
Varje dilitium-kristalls koppling har gått sönder i warpmotorns kretsar.
Vi försöker koppla om dem nu.
Huvudkretsarna, då?
Man måste se det för att tro det.
De stora kristallerna där har gått sönder.
Var och en av dem skalas av som ett apelsinskal.
Analys, Spock.
Vårt enda hopp nu är att omkoppla impulsen.
Men 1 000 kopplingar är sönder.
Det här saknar helt motstycke.
Märk att mönstren är spiralformade, som lång-kedjemolekyler.
Men diltium-molekyler är de hårdaste, styvaste...
Mr Scott! Mer problem med kretsarna.
-Vad är det nu, Gabler? -Alla verktyg, sir.
De är för stora för oss.
Det låter som om du pratar goja.
Vänta, jag kommer.
Spock, slokar du?
Jag har aldrig slokat i hela mitt liv.
Men jag tänkte fråga dig samma sak...
Säkerhet! Nån, snälla.
Mässofficer Briel behöver hjälp i stora matsalen.
Bord, stolar, bestick, allt verkar ha förstorats.
Kvinnor tappar sina ringar, hårnålar. Vissa drabbas nästan av panik.
Kapten, nåt otroligt håller på att hända.
Vi vet, hela skeppet har tydligen expanderat.
En lika stor möjlighet är att besättningen har förminskats
och kanske fortsätter att krympa.
Ta oss ut ur omloppsbana, mr Sulu.
Stäng ner alla onödiga system. Ta vara på varje liten del impulskraft.
Vi måste komma bort från planeten.
Kaptenens loggbok, stjärndatum 5577, 5.
Vårt svaga försök att fly planetens gravitationsfält misslyckades.
Odefinierat vågbombardemang fortsätter
och resulterar i sammandragning av våra kroppar, eller en skeppsexpansion.
med en faktor på 0,3.
Inget svar på vårt nödanrop.
Vi har nog inte kraft nog att sända till Stjärnbas 23.
Det är uppfattat.
Vad vet du om vågen som bombarderar oss?
Bara att den är komplex bortom allt jag nånsin sett förut.
Maskin till kapten Kirk.
Kirk här. Hur går det, Scotty?
Vi har bytt ut alla skadade delar vi kan.
Med allt som tömmer dem kommer de snart att vara slut, sir.
Tack, Scotty. Klart slut.
Uhura, dra ner på nödanropen.
Ett var tionde minut.
Avsluta sensorsökningar, mr Arex.
Visuella sökningar är redan omöjliga, sir.
Mina ögon får inte plats i optiken.
Och jag når inte skivan jag vred på för fem minuter sen.
Kirk till sjukan.
Sjukstugan. McCoy här.
Bones, jag behöver svar. Vad händer med oss?
Kom ner till labbet, Jim. Jag kanske har nåt till dig.
Där är testvävnaden, i jämförelse med den stabila infraröda.
Då stämmer Spocks teori.
Vi förminskas.
Därför väger vi lika mycket. Samma atommassa.
Effekten förminskar bara utrymmet mellan molekylerna.
Jag har aldrig sett det förut.
Instämmer. Och det accelererar.
Hur länge kan det pågå?
I oändlighet, kanske.
Med tanke på att atomers avstånd är lika stort som mellan stjärnor.
Dr McCoy! Djuren...
De blir för små för burgallren.
Alla spindelvävsråttor är ute!
Och se hur små de har blivit!
Precis som aura-fiskarna. Den är liten som ett grodyngel.
Vad är den här dekorationen gjord av?
Den gjordes till mig av titaniumsmederna på Libra, men...
Det var ett armband. Det är mer som ett halsband nu.
Men uniformen du bär den på passar lika bra som förut.
En uniform gjord av alg-baserat xenylon, förmodar jag.
Är inte alla våra uniformer av xenylon?
Jo, och de har alla krympt i proportion till oss.
Koralldekorationen till akvariet krymper också.
Men meteorstenen där inne är oförändrad.
Det betyder att bara organisk materia påverkas.
Men hur?
Vågen verkar räta ut spiralformade molekyler som dilitium.
Det finns en annan molekylärstruktur...
Självklart - dubbelhelixen DNA, kärnan för varje cell i våra kroppar.
Vad händer när DNA blir helt kompakt?
Banden skulle inte gå sönder, Jim, de skulle bara bli raka.
Då kan vi räkna ut gränsen för hur mycket vi kan krympa.
Det är möjligt.
Jag lägger in datan i datorbankerna.
Det är nåt annat vi borde avgöra först.
Hur länge kan vi förväntas hålla kontrollen över skeppet?
Datorn räknar ut punkten för där systemens strömbrytare
och knappar blir omöjliga för oss att styra.
Kaptenens loggbok, stjärndatum 5577, 7.
Vi förlorar kontrollen över skeppet
när vi har blivit ungefär en centimeter långa.
I nuvarande hastighet
blir vi så här mycket kortare än nagellånga om 32 minuter.
Hur små blir vi i slutändan?
Ingen information om det än, sir.
Jag har en instruktion på hur man gör en full spiroid våganalys.
Det tar omkring åtta år att göra den.
Skippa den analysen.
Om 29 minuter blir vi för små för att sköta skeppets kontroller.
Alla fortsätter att rigga kontrollmekanik i miniatyr.
Det är allt vi kan göra.
Vi kan göra annat.
Begär tillstånd att rikta fasereld mot planeten.
Låt mig bara pröva i tio sekunder.
Vad ska du sikta på?
Hittills har alla källstudier visat
att vågorna kommer från ett område stor som en sjättedel av planetens yta.
Fasereld slösar bara bort kraft.
Vad gör det för gott att vänta så här? Bara ett skott, ett enda...
Sulu!
Hans ben är brutet. Vi behöver en spjäla.
Vi tar honom till sjukan.
Alla återgår till sina stationer.
Det elektriska ögat, vi har blivit för små för att aktivera det.
-Vad hände? -Han föll uppifrån konsolen.
Fler och fler fallskador rapporteras.
En fraktur.
Om vi bara kunde använda vår benläkningslaser.
Dr McCoy.
Den där mikroskopslasern,
den som designats för att läka mellanörat, skulle inte den fungera?
Det är värt ett försök.
Den är i förrådsrummet. Jag hämtar den.
Hjälp!
Inget mer höghöjdsklättrande för dig.
-Förstått? -Ja, kapten.
Men jag har även miniatyrlasern.
-Hur är det, Sulu? -Jag känner att det läker.
Resultaten på gränser för DNA-förminskning har kommit, kapten.
-Hur lyder de? -En faktor på 32,9.
Med andra 0rd så krymper vi till 1,5 millimeters höjd.
Ja, kapten.
Långt förbi punkten för att kunna styra Enterprise.
Kan du räkna ut den geografiska mitten
för vågutstrålningen från planetens yta?
Med lätthet, kapten.
Får jag fråga varför?
Vi kan lika gärna stråla ner oss själva där.
Kirk till maskinrummet.
Scotty, hör du mig?
Knappt, sir.
Skicka en besättning till transportörsrum tre.
Vi har 20 minuter kvar innan vi inte kan styra skeppet längre.
Hur många ska strålas ner?
En, Scotty. Jag själv.
Kaptenens loggbok, tillägg.
Det finns en sista sak vi kan göra
för att försöka hindra bombardemanget av den dödliga spiroid-vågen.
Det måste finnas nån intelligens bakom det.
Jag ska pröva med direktkommunikation
genom att stråla mig till planeten.
Vi kan inte räkna med framgång,
men vi är lite längre än 5 cm långa
och vi kan inte ens göra det här om 15 minuter.
Det här var den bästa lilla kommunikatör jag kunde skapa.
-Tack, Spock. -Dess räckvidd kan inte garanteras.
Hur hittar vi dig för ett återvändande om den inte fungerar?
Scotty, ställ in automatisk återvändning på mig.
Finns det nåt där nere
räcker tio minuter.
Ja, sir. Jag ställer timern.
Transportören har ett minne
på kroppens molykelärstruktur.
Fungerar den även på din nuvarande höjd?
Det får vi veta om tio minuter.
Efter det kvittar det ändå.
-Förbered nerstrålning. -Lycka till, sir.
Stråla.
Okej. Hiva, killar. Hiva!
Kirk till Enterprise. Jag tror att vi har ett svar på höjdproblemet.
Transportörsstrålen gör tydligen
att våra molekyler blir normala igen.
Enterprise. Hör ni mig?
Vi hör dig, kapten.
Vågbombardemanget har precis upphört.
Jag tror jag ser...
Scotty? Spock?
-Scotty, är det du? -Ja, kapten.
Snälla, se upp var du sätter fötterna.
-Är alla oskadda? -Du gör oss döva, kapten!
Är alla okej?
Alla utom bryggans besättning.
De försökte hålla sina positioner
när de alla plötsligt strålades bod.
Allihop!
Alla besättningsmän, bort från styrområdet.
Gå till det bakre skottet.
Meddelande till invånarna på planeten nedanför.
Jag hoppas att ni kan ta emot frekvensen och att ni förstår mig.
En överlevande beror på det.
Skeppets vapen är låsta på er stads koordinationer.
En demonstration, om ni tvivlar.
Ni har en minut på er att återföra min besättning oskadd,
annars ger vi full eld.
I Terratin-folkets namn, förbjuder jag dig att förstöra oss, kapten Kirk.
Förbjuder du mig efter vad du har gjort mot mitt folk?
Jag är ledare för staden, precis som du för ditt skepp.
Vi är ett hedersfyllt folk, precis som ert.
Vi varken förolämpas eller ursäktar oss för vad vi gör.
Men jag ber om ursäkt nu, för skadorna på ditt rymdskepp.
Den här marken har nog med dilitium för att ersätta det ni har förlorat.
Var är mina officerare?
Jag ber dig att förstå.
Vi försökte berätta om vårt tillstånd när ni åkte förbi,
att vår adopterade planet är döende.
Men vår stora antenn begravdes,
så vi hade inget annat val än att använda invasionsförsvar för att nå er.
Du har inte besvarat min fråga.
Antingen säger du vad som har hänt dem...
Här är vi, kapten.
Vi är nere i terratinernas kongressbyggnad, sir.
De strålade ner oss med sina transportörer.
Titta själv.
Spock, vilka är terratinerna?
-Var kommer de ifrån? -Från en tidig försvunnen koloni,
vilket förklarar hur de vet saker om rymdskeppsmetoder
såsom transportörsmekanik.
De här jordkolonisatörerna namngav och numrerade planeten
Terra Tio,
vilket förklarar förvrängningen av deras namn.
Det har inte funnits några 1,5-millimeters jordkolonisatörer.
Det var precis därför de försvann.
Spiroida epsilon-vågor är naturliga här, och krympte dem till den här storleken.
Det har blivit ett genetiskt arv nu.
Våra förfäder var för små för att nånsin hittas igen, kapten Kirk.
Vi fick bygga vår egen värld, styra oss själva och försvara oss.
Vi sökte inte efter hjälp från utomstående.
Nu ser du, kapten Kirk.
Vi är på väg att förlora allt.
Vi fick tvinga fram hjälp från ditt skepp.
Era handlingar fick oss nästan att mista vårt skepp.
Jag vet inte hur man ber.
Jag kan bara begära.
Rädda så många av mitt folk som du kan.
De hade inget annat sätt att nå oss på än att göra oss till deras storlek.
De menade inget illa, sir.
Jag kan inte hjälpa nån under rådande läge.
Personalen gör sig redo att strålas hit.
Alla tar med sig så mycket dilitium de kan hitta.
Kaptenen beordrar dilitium. Ta hit de största kristallerna i stan.
Var redo att strålas upp.
Stråla, kapten.
Trevligt att vara tillbaka, och att vara i normal storlek.
All personal
rapporterar till transportörsrummen. Förbered för att strålas ner till ytan.
Terratinerna gör så mycket dilitium som möjligt tillgänglig.
Kristallerna är små, men jag tror att de ger nog med kraft
tills vi kan få tag på större delar.
Sulu, ta över transportören här. Spock.
Informera er kapten.
Stora sprickor i marken sväljer snart allt.
Han måste berätta för oss. Ska vi förbereda oss på att räddas
eller på att dö?
-Hur är det med rodret? -Det svarar, sir.
Subrymdradion fungerar nu, sir.
Stjärnbas 23 svarar.
Besättningen är uppstrålad. Dilitium-förrådet är fyllt.
Mr Arex, förbered att lämna området direkt.
Kapten, vad händer med planetens invånare?
Rikta de främre faskanonerna mot staden.
Ställ in precis eldgivning.
Spock, makroskopet.
Ledare, vi välkomnar ditt folk ombord på Enterprise.
Kapten Kirk, vi välkomnar ditt öga ovanför vår stad.
Vi åker nu mot ert nya hem.
Planeten Verdanis, tio dagar bort.
Är den vacker, som det har sagts oss?
Väldigt vacker, den liknar jorden.
Folket i Enterprise, vi har inget sätt att återbetala skulden på.
Men det här kommer åtminstone från ett möte med alla samlade.
Vi gör er till heders-terratiner,
nu och för all framtid.
Vi var ganska nära att bli mer än hedersutnämnda.
Ja, det var nog bara 1,5 millimeter från att det blev så.
Kaptenens loggbok, tillägg.
Lilleputt-staden ska tas till Verdanis
och återsättas på en fertil och välbevattnad slätt.
Efter det kan vi kalla Terratin-incidenten för avslutad.